https://slama.dev/comeback/
Ty nejdeš k Jezevci?
Jdu.
Tak proč si dáváš lahváče?
Předkrm.
Počkej, já jsem si myslel, že si chceš dneska užít točený.
Užít točený?
No.
Dneska víc než obvykle?
No jasně.
Proč?
Ta velká kalba má být až zejtra.
Jak zejtra?
Zejtra už tam nebude nic?
Moment, Simona jasně říkala, že se tam zejtra zbouráme.
Říkala, že se Jezevec bude bourat.
Cože?
Poslední pivo.
Žádný držkování, Jezevec je dopitej.
Pošli ho do kola.
Poslední pivo od Jezevce patří nejvěrnějšímu štámgastovi.
Pak přijíždí poslední pivo a nikdo z nás ho neví.
Už se s náma bavíš?
Ne.
Ne, neblbni, brácha, vždyť my za to nemůžeme.
Můžete, protože vám to je jedno.
Mně to náhodou jedno není.
Jo.
To pro tebe Jezevec nic neznamená.
Šestkrát tejdně šestnáctky, mi ty poblitý hajzly a při každým fotbale dýmovnice, aby se chlapi cítili jako v kotli.
A co já?
Ty jsi mi zas tak nevadil.
Brácha, já taky z toho nemám radost, že se tady budou prodávat hamburgy, ale prostě s tím nemůžu nic dělat.
Protože jsi sráč.
A to si mám jako přizvakovat řetězem k lednici a spolknout klíč?
Jako ty v pětasedmdesátým?
A proč ne?
Protože nejsem blázen.
Co bylo v pětasedmdesátým?
Ale stěhovali jsme se do Karlína a o Ozzákovi někdo nakrákal, že tam nenalejvají mladistvým.
To je blbost.
V Karlíně vždycky dávali na žákajdu.
A to jsme taky zjistili, nějak jsme tam dojeli.
Ale než ho táta vytáhl z hospody, tak propil lednici s řetězem.
No a to jsou ty jeho protesty.
Aspoň nejsem sráč.
A co děláš teď, aby nezavřeli tvoji oblíbenou hospodu, no?
Musím se přitvakat.
Já to říkám po desátý a naposled, okamžitě se odemkneš a domů.
Nikdy.
Tak proto ode mně chtěl ten klíč, se šmouhou.
Pane Bože, to je můj řetěz od kola.
Proč si mu ten klíč dávala?
Říkal, že se chce projet.
A tobě to nepřipadalo divný?
Připadalo.
Na tom kole si jezdit nedá.
Jak nedá?
Já na něm jezdím.
To je to kolo, jak s ním chodíš na poštu?
Hele, Simono, ono se to pěšky nezdá, ale on je to celkem krpál.
Okamžitě sem dej ten klíč.
Nemůžu.
Počítám, že se ten klíč objeví nejdřív.
Zítra po obědě.
Ty vole, ho zase sežral?
Šmaulu by se moc nechtělo, ale pomohl jsem mu s Jiřečkem.
Ty...
To je chlapácký.
Ne, chlapečku!
To je nezodpovědný!
Celou noc teďka budu mít nezamčený kolo!
A víte, jak se tady krade?
Jo, mě ukradli hospodu!
To kolo by nikdo nekradl.
Nanejvýš do sběru.
Má mosaz, jiný řidítka.
Horvát říkal, že mosaz šlo nahoru.
Ježišmarja!
Takže, kdo je pro, abychom se tu všichni připoutali?
Takže to jsou dva.
To je jasná výhra.
Ne, sakra.
Je to remíza.
Sakra!
Já nechci.
Budeme hrdinové a řeknu ti, kam jsem schoval pletací jehlice.
Ježíš, Sašo, dejte tu blbost.
Ráno tak jako tak Ozzáka odstříhnou a hospoda se zbourá.
A uvidíme, jaký budeš hrdina, až budeš Kobrový vysvětlovat, proč jsi prošvihl písemku.
Pan Ozzák nám napíše omluvenky.
Kobrová tam furt je?
Vás taky učila?
Na tu omluvenky neplatěj.
Jednou jsme měli s kapelou předskakovat kaťákům a tak jsme museli zkoušet.
Napsal jsem, že máme s bráchou vši.
Kobrová vymuchala, kde zkoušíme a přišla nám zkontrolovat hlavy.
Brácha z toho měl tehdy pěkný průser.
Jenom táta?
Já jsem je naštěstí měl.
Teda vy jste jí to dokázal nandat.
To u nás nedovedl ani Voráček.
Vždyť je dementní.
Náhodou to měl promyšlený.
Promyšlený?
Říct Kobrový, že ho v parku přepadli tři neznámí muži a přivázali ho páskem ke stromu?
Kdyby se ten pásek nevzal k Sandy, tak to prošlo úplně v pohodě.
Neprošlo, byla by rekonstrukce, jako když Krupáčková tvrdila, že jí znásilnili.
A Kobrová dokázala, že taková poloha vůbec neexistuje.
Postoupila v žebříčku Dutohlava na čestný třetí místo.
Hned za Lexou.
Jsme s Voráčkem na stejno.
Je, pane Pacovský, a neznal jste toho pana Dutohlava, po kterém se ten žebříček jmenuje?
Co byl jedinej její žák blbější, než Lexa s Voráčkem.
Sice jsem se zařekla, že kelnerku už nikdy dělat nebudu, ale nádobíčko jim tady nenechám.
Sbohem, Jezevče.
Strávili jsme spolu nejlepší roky mýho života.
Kdybys byl člověk, plivla bych ti do ksichtu, ty hnusnej pajzle.
Tak jdem.
Tak si drž, střído.
Nebudeš potřebovat na hajzlu.
Mami, pan Ozzák není přece žádnej amatér.
Tohle všechno má vymyšlený, že jo?
Za Šou.
Možná se mi jednou po tom všem začne stejskat.
Vrazíš mi pár facek, viď?
Lexo, ráno se tady stav a přines mi nějakou flašku.
A čeho?
To je jedno, hlavně aby byla pořádně velká.
Co se děje?
Půl ryby zlodějský.
Zbylo jen tohle.
Oni to kolo fakt ukradli?
Jsme národ zlodějů.
Tak aspoň se ti po cestě na poštu přestanou fotit turisti.
Jak to můžeš takhle zlehčovat?
Vždyť to byl starý křáp.
Ale můj!
Měl sběratelskou hodnotu.
To víš, že mě ho věnovala Alla Pugačova?
Vím.
Ale nevím, kdo je Alla Pugačova.
Už jsem volal policajty.
Přijdou tu hned.
Fakt?
Kvůli starý Ukrajině?
Jo.
Říkali, že nemají nic lepšího na práci.
Sháním někoho přes kulturu.
Odbor zemědělství.
Jo, vy to máte spojený.
Jo, děkuju.
Dobré ráno, Divičová.
Hodně sluníčka do suché louky.
Jo, vy byste spíš potřebovali, aby luchalo.
Tak tož, ať vám luchá.
Ne, ne, to samozřejmě chápu, to musí být strašné, když už dva měsíce neluchalo.
No ale proč vám volám?
Já jsem hudební manažerka a měla bych pro vás takovou nabídku.
Jistě se k vám už doneslo, že slavný zpěvák Tommy Paci chystá comebackové turné.
Tommy Paci?
Ano.
Ne.
No to já nevím, jestli je to ten, co vypadá jako váš agronom.
No protože já nevím, jak vypadá váš agronom.
Má knír?
Tak to nebude on.
Ale možná si vybavíte jeho slavnou písničku.
Zakousneš se do mě jako déšť.
No, líbí?
Výborně!
No, s požadavkem na koncert na poli jsem se dosud nesetkala.
A kde budou diváci?
Nebudou.
Zpívat k nebi?
A kolikrát, že po sobě?
No, no, jsme nakloněni i nestandardním koncertům.
Samozřejmě záleží na tom, jak jste na tom s penězi.
Jasně.
Dva měsíce neluchalo, rozumím.
Tak nashle.
Co ty seš za debil, a to?
To nechápu.
Jsem to neubrzdil.
Neubrzdí buldozer.
Debil.
On mi tam skočil zajíc.
Zajíc, ty vole.
Ve městě.
Debil, no.
Ale ne, to je taková převodovka.
Pomalu je želva a rychle je zajíc.
Převodovka pro debily.
A ani tu nezvládneš.
A ty seš ten bulďák na vyklízení.
Tak začni makat.
Šéfe, dyk říkal, že nejsem.
Debile.
To nevíš, že buldozeři vrtěj hlavou, když myslej jo?
Máme to vzít i s druhým patrem?
Ne, šéfe.
Tak na tohle bacha.
Hele, Todore!
Vezmi lopátu v ruky a začni rabótat, jinak tady ten pajzl nezboříme.
Hele, on je na řetězu.
No a jak říkal, že jsou Bulhaři nespolehliví.
Hele, kurník, to se dá přece řešit nějak normálně, ne?
To jsou taky lidi.
Hele, Todore, ničeho se neboj.
Tady mázlo má v kabině štípačky, udělá jet šmik a jdeme bourat.
Nikam nejdu.
Hele, on mluví česky.
To slyším taky, debile.
Jak nejdeš?
Nejdu.
Ty nejseš Bulhar?
Tak co tady děláš?
Protestuju.
Proti čemu protestuješ?
Proti bourání hospod.
Mázlo.
Tady pán proti nám protestuje.
Co s ním uděláme?
Tak já se mu vyhnu.
Proboha.
Proč já?
Proč furt já?
Proč já vždycky vyfasuju za buldozeristu debila?
A kšeft, který je podělaný už od samýho začátku.
Hele, my jdeme pro kleště a za minutu budeš protestovat venku.
Šéfe?
No?
A kolik buldozeristů jste vyfasoval?
Jenom tebe.
Policie!
Už běžím!
Dobrý den, pane Pacovský, Iva dneska nepůjde do školy, už je půl osmý.
Ježišmarja.
Ivo, vstávej, zaspali jsme!
Ivo, dělej, máme jenom pět...
Tady měl mít někdo budík a mobil.
Všechny cenné věci jsem pochopitelně dal na noc do skříně.
Ježíš, ty už jsi fakt normální magor.
Jak to se mnou mluvíš?
Bráchu máš přikurtovaného na staveništi, ale vyšiluješ kvůli hromadě šrotu.
A já kvůli tobě přijdu pozdě na písemku.
Můžeš být na sebe fakt pyšnej.
Ivo, co je?
Máš na sobě pyžamo?
Radši jdu do školy v pyžamu, než prošvihnu ZSVčko.
Převlíknu se o přestávce.
Ivuško, převlíkni se tady.
Napíšu ti...
Máme Kobrovou.
Chceš, aby nám přišla zkontrolovat stoupačky?
Kobrů?
Utíkej.
Jak je, pane Ozzáku?
Je to horší, než jsem si myslel.
Jste hrdina.
Ale už to dlouho nevydržím.
Nebojte se.
Já vás v tom nenechám.
Bál jsem se, že jsi na mě zapomněl.
Na vás?
Myslel jsem na to celou noc.
No to já taky.
A mám to.
Spěchej.
Budu protestovat s váma a Kobrový se nebojím.
Flašku máš?
Jsem pravák.
Dobrý den, dovolala jsem se do Brna?
Jakže to nemůžete vědět, že záleží na tom, kam volám?
No, volám do Brna.
Nerozumím, že volám špatně do Brna?
Jo, do Brní, jo, to se omlouvám, ale to se vám asi stává často, co?
Nestává.
Dobře.
Už jsme mohli bourat tu školku.
To si odskáčeš!
Já jsem je musel zapomenout v tom druhým buldozeru.
Zapomene kleště v druhým buldozeru?
Debil.
Vidíš to?
Už jsou tady dva.
No fakt?
Mazej někam do železářství a kup štípačky.
No ale fofrém!
Nebo se nám zase rozmnožej.
Tak se...
Kde jsi vlastně sebral ty pouta?
No příště.
To jsou mámy.
Ještě z toho, kdy byla jízdní policistkou.
Vážně?
No.
Když ty má doma bičík a postroj.
Ale to jsem nebral.
Hej!
Ty chceš taky protestovat?
Tak se otoč a mazej odsaď!
No!
Zdravstvuj, Todor.
Zdravstvuj, mázlo.
Šéfe, je to daleko.
Můžu si půjčit buldozer.
Ale to je zajímavé, vepřové hody.
Ne.
Platbu v naturáliích nepřijímáme.
Nashle.
Tomáši, čekám na vás jako na smilování.
Volal jsem vás, ale máte pořád obsazeno.
Manažeruju.
Co se stalo?
Jsme národ zlodějů.
S nefunkční policií.
Proboha, co se stalo?
Okradli mě.
Ježíši Kriste, a co vám vzali?
Jízdní kolo.
A policie už 8 hodin nechá pachatele prchat.
Jde o to vaše jízdní kolo?
Ano.
Tak to se nebojte, že by uprchl daleko.
Myslíte?
Taky jsem na něm jela na poštu.
Ale mám tu pro vás něco, co by vás mohlo potěšit.
Vaše turné.
Mám nějaký nový koncert?
Ano, jestli vám nedělají problém výšky.
Žádný Caruso nejsem, ale...
Jde o mysliveckou slavnost v Žabonosech.
Chtějí, abyste zpíval z posedu.
Nic jiného by tam nebylo?
Výkop na stadionu v Blšanech, ale ten jsem odmítla.
A proč?
Já hrával šamfóru, šajtli mi záviděla i Bohdalka.
Jde o výkop nové kanalizace.
Tak ten posed beru.
Výborně.
Až přijde Ozzák, skočím na poštu a pošlu tam plakáty.
No, to počká.
Proč?
Bez kola jsem zpátky za pět minut.
Jo, ale Ozzák si dneska nepřijde.
Je to taková výjimečná situace.
Tomu, že váš bratr nepřijde, říkáte výjimečná situace?
Ale protestuje u Jezevce, přivázal se k baru a spolknul klíč.
A co je na tom výjimečného?
Nebojte, není tak ostrá.
Stávkuje, ale nebojte se, brzo to přejde.
O tom dost pochybuji.
Ozzákova pracovní morálka neustále vykazuje všechny atributy stávky.
Jen není vyhlášena.
Jestli to půjde takhle dál.
Založím odbory.
Jo, nejdřív jeden a teď už dva.
Žádnej Palác kultury.
My přece bouráme tu hospodu.
No, teď čekám, no.
A co mám sakra dělat?
Ne, na to už jsem se ptal.
Vůbec žádné požadavky.
Jo, teda chtějí flašku.
Prázdnou.
No, na co to nevím.
Tu flašku si strč za chloubou, vrahu!
Hrdinové!
Tak flašku už nechtějí.
A říkají mi vrahu hospod.
Podívejte se, pane Hájek, tohle já nemám zapotřebí.
Jestli v té školce budou připoutaný nějaký děcka, tak vám s tím normálně seknu.
To se mi snad zdá.
Tak co se to tady děje?
Šoun Bůček skutečně demonstruje.
Kdo je to tam vedle něj?
Paní, tady nemáte co dělat.
Vy jste mě poznala, sovíčko profesorko?
No, ta tvoje pařena mě bude strašit do konce života.
Podívejte se, madam, já nevím, kdo jste, ale seberte si tady ten svůj debatní kroužek a jděte někam třeba do parku.
Tohle to je stavba!
A stavební povolení máte?
Samozřejmě.
Venku v buldozeru.
Venku žádný buldozer nestojí.
No, protože s ním mázlo dojel pro nůžky.
Pochopitelně.
To je stejně absurdní, jako když mě tady Bůčková sdělila, že Bůček místo mé hodiny demonstruje proti světové globalizaci.
Zdá se ale, že dnešek je skutečně absurditě nakloněn.
Co vy tady děláte, Pacovský?
Já chci zpátky svou hospodu.
Omlouvám se, Bůčková.
Takže vy jste tady za nadnárodní korporaci.
Pomažte mu, Bůčková.
Nadnárodní korporace jsou motorem globalizace.
K dosahování jejich cílů jim slouží mezinárodní kapitál a zneužívání levné pracovní síly, především ze zemí třetího světa.
Ježíš, no.
Těch pár Bulharů...
Takže ano.
A jaký byl váš dosavadní postup?
Poslal jsem mázlo pro nůžky.
Vás jsem zjevně neučila.
Jinak byste věděl, že při občanském protestu se neobejdete bez...
Takže ostatní.
No.
Flašky.
Prázdný flašky.
Bez občanů.
Bůčková.
Bez asistence policie.
Výborně.
Takže, na co čekáte?
Protestujete náhodou.
Jenom proto, abyste se ulil z písemky?
Ne.
Víte, vy máte štěstí.
Já ji tady totiž pro vás mám.
Paní profesorko, paní profesorko, nemohli bysme si tu svou písemku napsat ještě jednou?
A výuku už nemáte?
Máme biologii, praktika z městského ptactva.
Já vám to s kolegou Dvorským domluvím.
Krmení holubů ostatně do osnov nepatří.
Já už jsem si tu písemku přece napsala.
Ale za čtyři.
Takže si to ráda opravíte.
No, Bůčku, proč nepíšete?
Pacovský vám jistě rád pomůže.
Ježíšku, profesorko, nám se chce děsně na záchod.
Já měla třicet žáků, ale jenom jediný vás trumfnul v prostořekosti výmluv.
Bůčková.
Student Dutohlav, paní profesorko.
Ne, Marcelko, já vím, že by nám zápis do Guinnessovy knihy rekordů pomohl, ale já za nohy z jeřábu viset nebudu.
Ani nad rybníkem.
Počkejte, už jsou tady.
Konečně.
Vy jste ta od toho kola.
Ano, pojďte dál.
Dali jste si na čas, snad není pozdě.
Co to je?
Pachová stopa.
Pachová stopa?
Pro psa.
Pro jakýho psa?
Policejního.
Aha.
Takže občanský průkaz.
Vyndej si sedmnáctku, Bečku.
Snad dvanáctku, ne? Sedmnáctka je krádež šrotu.
Aha.
Takže to kolo jste měl uložené kde?
Ve sklepě.
Řetěz nebyl, takže nezajištěné.
Kulibříku 9, jak mě slyšíte?
Kulibřík 9, příjem.
Jste už u tý Horákový?
Jo, už šetříme.
Tak na to kašlete, máme dvěstě pětku v restauraci U Jezevce, ulice Kestočí.
Proboha, na dvěstě pětku nemáme vybavení, ať tam pošlou hasiče.
Dneska je hasičů v kurzu, všichni už mají kvádra, nechtějí se umazat.
Prosím vás, můžu se zeptat, co to znamená ta dvěstě pětka?
To jsou kódy nebezpečných situací, například dvěstě jedenáctka, to je kyselina ve vaně, dvěstě devatenáctka, primátor v ohrožení.
Člověče, ptám se, co znamená dvěstě pětka?
Demonstrace závalů.
Nebože!
Vidíš to?
Vodejde z nezajištěného bytu a diví se, že mu ukradnou kolo.
Pane Hájek, Burda.
Jo, ta hospoda.
Pššš, už jsem to vyřešil.
Zavolal jsem policajty.
Nebojte se, přijedou hned.
Já jsem jim řekl, že mázlo tady vezme pul domu i s těma pošukama.
Jak dobrý nápad.
To jsem si vymyslel.
Ozzák!
Ivo!
Ticho!
Je vzadu a opravuje písemky.
Kdo, co?
Klid, tam bude.
No, slyším.
Proboha, kde se tu vzala?
A dala mi písemku.
Brácho, už to tady nevydržím.
Šmoulí máš?
Tak co se tu děje?
Vy ji taky znáte?
Kontrolovala uši.
Co tady proboha dělá?
Opravuje písemky.
Vy to tady máte?
No tak měl jsem, než se mi tenhleten přivázal řetězem k baru a odmítal sehnout.
No už fakt musím.
Hele, ten chlap chce pryč.
Proč už jste ho dávno neodstřihli?
Nemáme štípačky.
Že hej!
Pardon.
Ukradli mi buldozer.
Tobě?
V tuto chvíli?
Jak ti mohli ukradnout buldozer?
Já nevím.
Jsem se parkoval před Haroldem a když jsem se vrátil, tak byl fuč.
Nestál jste na invalidech?
Sakra.
Ty debile!
Kluci, vám to šije?
Nemůžete mě už odstříhnout?
Tak ho obejdeš, vylezeš.
Ne, ten řetěz je můj.
Ještě slovo a seberu vás pro patulku.
Přede mnou neutečou, to přeci víš.
Tady se držte.
Ale tak nám to tady nějak...
Prořídlo.
Kde jsou ostatní?
Odešli.
Proč?
Myslím, že se vás báli, paní profesorko.
A vy se mě nebojíte?
Prosím, bojíme.
Ale zůstali jste.
Kdybych tady s vámi našla i Bůčka, začala bych si myslet, že konečně přišla generace, která má odvahu, neutíká a neschovává se za pitomé výmluvy.
Pardon, já jsem se zabouchl na záchodě.
No vidíte, možná, že jste nakonec obstáli.
Ty jo, já nemám kouli.
Máš.
Jo, a za co?
Třeba za to, že podle tebe Václav Havel napsal Moc bezmocných.
Takže už luchá?
No to je skvělé.
Tak někdy se domluvíme?
Aha, luchá až moc.
Tak já zase zavolám.
Suchá oblast taky padá.
Takže zbývají už jenom ty Blšany.
Brácha!
Kde jsi ho našel?
Tady za rohem.
Kousek před tou sběrnou šrotu.
No co to muselo být za barbara, že tohle to chtěl dát do šrotu?
No vím.
Bručel nad ním nějakej chlápek, smrděl benzínem a chtěl po mně sirky.
A hned půjdu koupit novej řetěz.
Jo.
Promiň.
Ještě tohle.
Jo.
Víš co, brácha?
Můžeš si ho nechat.
Fakt?
Super!